Constance er borte.
Togoverganger. Det kan være hvilken som helst av disse fire.
Tiden er inne.
Hviskeren. Noen bygger den opp igjen.
Det er så godt å ha deg tilbake.
Slik du ser for deg ditt fremtidige jeg?
-Kunne vært bedre. -Stopp, sa jeg!
-Dekkspor. -Ulike dekk?
-Dette må være bilen. -Se her.
En gammel potetkjeller.
Curtains grå.
-Vær nådeløse. -Forstått.
Jeg oppfant denne lykketeknikken hans.
Da, når jeg nektet å bruke teknikken,
siden bivirkningene kan være farlige, da sparket han meg.
Jeg har en fluktplan.
Og jeg er ganske sikker på at han vil velge å bli.
Så du ham der ute?
Jeg har endelig vunnet hans tillit. Han hører på meg.
Du må ikke forlate din bror. Vi skal bortføre ham.
Constance!
-Vi får deg ut. -Ta dem.
På tide å starte hjernesveiperen.
Dette kan være vennlig.
Ja, vi skal veldig forsiktig sette på håndjern.
Hva er det?
Spre dere!
Rhonda.
Ikke den jeg forventet å finne, men jeg tar den.
Rhonda, beklager at vi stakk av uten å si noe.
Hold deg til nuet, Reynie.
Vi er trygge, og vi er sammen.
-Er det en båtstikk-knute? -Modifisert kvelerslange.
Klassisk.
Er du stolt av deg selv?
Et ladet spørsmål.
-Problemer med selvtilliten. -I en ideell verden,
ville Constance kunne hjulpet meg for vitenskapens skyld.
Hvor er Dr. Curtain?
Du og jeg sikter likt.
-Hjerneeksperiment? -Å velte Curtain.
Han er grunnen jeg lever slik. En kjellerbeboer, en eremitt.
La meg gå og jeg skal si nøyaktig hvor han er,
jeg skal fortelle alt jeg vet.
-Er det greit for deg, Constance? -Det går bra.
Ingen kan straffe henne mer enn hun straffer seg selv.
-Det er sant. -Ok.
Avtale.
Hvor er Curtain?
Nord-Italia.
En liten landsby like nord for Vernazza.
Stedet hans er skjult inne i sitronlunder.
Takk, doktor.
Vi er uavhengige entreprenører. Ingen finger med i spillet.
-Ingen overhodet. -Åpen for oppkjøp.
Hva var det?
Denne veien.
De grå!
-Tilbake. -Åh nei.
Hallo.
Jeg måtte forte meg hit, mot slutten.
-Går Det bra? -Ja.
Hvordan fant du oss?
Ved avvæpningen i Tyskland,
hørte vi at flere enheter ble sendt etter dere.
Vi dekrypterte deres kodede telegrafer,
og fant adressen.
Vi har blitt forfulgt.
Den veien. Separeres vi, ikke brems.
Jeg på sykkel, dere i bilen.
-Ja? -Løp!
-Holdt! -Stopp der!
Kom igjen!
Ta de to!
-Sticky! Constance! -Ms. Perumal
Reynie, bli hos Rhonda.
Stopp henne nå!
Ta meg.
Pappa!
-Vent, de andre. -Hvor er de?
Perumal med Sticky og Constance. Rhonda med Reynie.
-Bare kjør. -Da drar vi.
-Sticky og Constance? -Med Ms. Perumal.
-Kom de seg til varebilen? -Vet ikke.
DEN MYSTISKE BENEDICTKLUBBEN
BASERT PÅ BOKEN
AV T. L. STUINGART
Hold øyekontakt.
Bra.
Og igjen.
Ta det med ro.
Tiden er din. Pust inn.
Og ut.
Pust inn... og ut.
Bra.
Nicholas.
-For en hyggelig overraskelse. -Ja, jeg var...
Jeg tok kveldsaktig spasertur.
-Kveldsaktig. -Du vet, det er nesten solnedgang.
-Ugletimen, sier de. -Hvem sier det?
Du vet. På en eller annen poet, hva?
Takk, Laila.
Kan jeg hjelpe deg?
Nei, vi var så nær.
Jeg var spent på å høre mer fra deg.
Jeg har bare skrapt overflaten av arbeidet ditt.
Og Nummer to?
Hun ser ikke poenget med det du gjør her.
Jeg er enig, men...
Nicholas.
Det finnes folk i verden som ikke vil være lykkelige.
Vær forsiktig med dem. De kan tynge deg ned.
Nummer to tynger meg ikke. Nei, hun...
Løfter deg opp.
Hun tynger meg ikke ned, så...
Det er opp til deg. Ikke jeg.
Jeg vil ikke være en byrde lenger.
Vil ikke stoppe deg fra din viktige jobb.
God natt.
-God natt. -Ja.
Åh, ja.
Auguste, jeg har en oppgave til deg.
Fant du noe på Curtains kontor?
Skjemaer, planer? Bevis vi kan bruke til å avsløre ham?
Jeg tror ikke det er noe så teknisk eller merkbart. Det er…
Det er mer immaterielt og personlig, faktisk.
Du høres nesten glad ut.
Uansett. Bortføringen fortsetter som planlagt.
Vi begynner med at du...
-Se på dette. -Ikke rør den.
-Alt er i skala. -Ja.
Vi begynner med at du lurer Curtain vekk fra tilhengerne sine,
tilbake til bungalowen.
Han vil finne et kveldstesett for to.
-Nydelig. -Ikke drikk teen.
Teen vil inneholde spor av dette:
Translucidus sominferum.
Eller i nordisk folklore: "opiumsvalmue".
Et sjeldent, men kraftig bedøvelsesmiddel som kan lamme en elefant.
Når han er bedøvet, kler du deg i hans klær.
Det blir trangt.
Jeg tror vi har ganske lik størrelse.
-Øv på skarp kortpusthet. -Hvordan?
Så klipper vi håret ditt. Klipp.
Spar alle kommentarer til slutten.
Dere to vil se skremmende like ut.
Vi setter din bevisstløse bror i en vogn,
rømmer gjennom denne inngangen og kommer oss til det sikre huset.
Håper jeg.
Nå, tilbakemeldinger.
Ja, det er grundig.
-Men å klippe håret, da. -Det kan ikke unngås.
Ålreit.
Jeg vet det må gjøres.
Bra. Er du klar til å gjøre det?
Vi burde ikke skilt lag.
De grå vil ikke slutte å lete.
Det var den eneste måten.
Selv om vi blir fanget, er vi i det minste sammen.
Uten noen til å redde oss. Alle drar til samme sted.
Vi møtes der.
-Aldri splitt teamet. Aldri. -Interessant.
-Med tanke på kilden. -Hva?
Det var en gang du følte at laget holdt deg tilbake.
Jeg kaller dette vekst.
-Dyp vekst. -Du er så frustrerende.
-Hah! -Ok!
Jeg kan ikke konsentrere meg med alt dramaet.
Jeg formulerer en plan.
Det er tennpluggen.
En utfordring, ja, men det går bra.
Skal vi?
Dette føles som veis ende.
Beklager. Jeg hjelper ikke.
Ikke si unnskyld.
Hvis du føler noe, er det greit, si det.
Ok.
Jeg tror jeg føler meg...
redd.
Det er rimelig.
Og sliten.
Dette har vært slitsomt.
Og varm.
-Hva mer? -Og...
sint.
-Sint på hva da? -Meg selv.
Jeg rotet til alt.
Jeg skulle hørt på Kate og Sticky.
Selv Constance visste at vi ville bli utnyttet, svindlet, bortført,
-men jeg hørte ikke etter. -Mer. Høyere!
-Alt er galt! -"Alt?" Vær spesifikk.
Ingenting er rettferdig!
Curtain blir kalt en helt,
og Mr. Benedict er borte, og Nummer to også.
Og jeg er forvirret, for jeg vet ikke hva jeg gjør!
Hvordan føltes det?
Bra.
Rart. Men bra.
DELUCCI-KYLLING
Vi har kommet til slutten.
Dette er å forlate barn. Du får bot.
-Dette er dystert. -Det kunne vært verre.
-Hvordan? -De grå kunne ta oss igjen.
La oss finne byen.
Unnskyld meg, min herre.
God innhøsting. Er det en by i nærheten?
Hatten din.
Rart.
Ok. Nok.
Der.
LILLE KØBENHAVN VERTSHUS
-Hallo. -Åh, gjester.
-For en glede. -Ja, kom inn.
Stakkars. De må være kalde.
Jeg er Yanis, dette er Sofia. Velkommen til vårt Hyggehus.
-"Hygge"? -Ja, det er en dansk livsstil.
-En forpliktelse til alle koselige ting. -Gjestfrihet er livet vårt.
Jeg syntes du hørtes dansk ut.
Vel, vårt opprinnelige sted i København
ble oppslukt av ild.
Ødelagt av det.
Kanskje fløy vi for høyt og våre konkurrenter merket seg det.
"Uklart", sa de.
Men vi flyttet hit til Sofias hjemlandsby,
og fortsetter vår komfortreise.
Liker dere sjalene deres? Yanis lagde dem selv.
Med garn spunnet av hans oldemor.
Hvor mye sannhet vil du ha?
Hva bringer dere til vårt vertshus?
Ja. Kommer deres foreldre?
Vi er utvekslingsstudenter fra utlandet.
Vi kom hit med reisestipend for forskning fra Boatwright-akademiet.
Vi gleder oss til å høre alt om båter.
Men inntil videre, kjøkkenet, for som dere lukter
har vi noe veldig spennende i vente.
Men nå må dere slappe av.
Ta ting i deres eget tempo, og som vi sier: "hygg dere."
Ha det gøy, kos dere, ok?
Vi forlater deg. Kom.
Vi må rømme fra dette stedet.
Ja.
-Curtain. -Vi har klart det, sjef. Vi har henne.
-Hvem? -En av din brors viktigste attachéer.
En unnvikende kvinne under navnet, eller aliaset, Perumal.
Lærer, sier hun.
Gjennomskuet henne straks.
Ikke overdriv.
Denne Perumal høres kun ut som en mellomleder.
Hva med barna?
-Vi har ikke funnet dem. -"Vi"?
-Jeg har ikke funnet dem. -Så gjør det.
Ja, sjef, jeg skal. Definitivt.
Men la oss ikke overse den potensielle kritiske delen
denne såkalte Perumal representerer.
Vær bedre.
-Vi avbryter. -Angrer det.
-Så mye. -Nyheter så gode de ikke kan vente?
Hvor lenge har de vært slik?
-Noen, bare få timer. -Andre, dagesvis.
Vi tok Marlons plikter i hans fravær.
-Med glede. -Perfekt overgang til rollen.
Jeg tror vi har teken på det nå.
Separat samtale.
De beveger seg ikke.
Sjanse for at det er bivirkning av programmet.
Metodologien. En bivirkning.
Det er ikke mulig.
Det var det vi sa.
Det er helt ubegrunnet.
Om noe, ser vi en anomali.
En manifestasjon av noen få lojale, men uforberedte, individ.
Etisk sett kan deres medisinske tilstand ikke deles med de andre.
Ja? Så hysj.
For privatlivetss fred.
-Helt enige. -Det er bare det at,
-vel... -Snakk fritt.
De har en kjemisk feilbrann i hjernen.
Dr. Vanderburg foreslo at det er irreversibelt.
Nei. Jeg stoler ikke på denne legen.
Finn en annen.
-Men jeg tror det kan funke. -Nei.
Nei. Absolutt ikke.
Det er en god plan.
Eller jeg går inn alene, forkledd.
Dere drar et trygt sted, og venter på de andre.
Er dette enighetens stillhet?
Jeg trenger ikke beskyttelse.
Kate, du er smart.
Du er utrolig rask til beins, men må være mer forsiktig.
Jeg er forsiktig!
Du falt utfor en klippe. Forsiktig?
Jeg hadde kontroll.
Jeg vil ikke alltid kunne redde deg.
Ingen ber deg om det!
Jeg var alene veldig lenge.
Jeg måtte lære å ta vare på meg selv.
Og så bare dukket du opp!
Hei, drivstoff til kroppen.
Fra nå av er det konstant, fjerde kvartals galskap.
Går det bra?
Jeg trenger dere på topp både mentalt og fysisk.
Ja.
Gjort alt du kan for å forberede seier?
-Ja. -Er vi forberedt på seier?
Ja!
Når det slutter å regne,
ser jeg om Yanis eller Sofia kan kjøre oss.
Mine berømte tyttebær-scones.
Rett fra ovnen.
Det smuler feil, ikke sant?
Deigen din var for våt.
Vel, jeg skal lage noe annet som du vil like.
Noe innpakket er sikkert mer pålitelig.
Kan du unnskylde meg et øyeblikk?
Bare et øyeblikk.
Han så ut som han var på gråten.
Han vil vokse på tårene.
-Constance. -Hva?
Gi opp vår standard for å bevare psyken hans?
Ja. Hva om de kan hjelpe oss? Gi oss skyss.
Du torpederte det bare fordi du ikke likte sconen?
Den var ikke god.
Du trenger ikke si alt du tenker på.
Du er så egoistisk!
Nå uten sukker.
Velkommen tilbake. Så godt å se deg.
Føles det ikke godt å bli sett?
La oss fortsette reisen sammen.
Negative tanker tåkelegger sinnet
og gjør at du ikke får oppleve det du fortjener:
Ekte lykke.
Når du har kvittet deg med bekymring,
tvilen på deg selv, tristhet og skuffelser,
vil livet ditt blomstre til sitt fulle potensial,
fylt av utemmet glede.
Der. Hovedporten. Det er målet.
Sikker på at du vil gjøre dette?
-Hva om noe går galt? -Kan ikke planlegge alt.
Forutså jeg at Elena ville starte og ikke meg?
Nei. Ingen kunne. Fordi det ikke gir mening.
Skjønner politikken: hun er underdogen,
men har ingen backhand.
Dette kan gå skeis på åtte ulike måter.
Men uansett hva som skjer, er jeg glad vi fikk henge igjen.
Jeg også.
Madges ære. Dette er Falt komet.
Jeg er på møtestedet.
-Mottatt. Hvordan ser det ut? -Sikkerheten er dårlig.
Det er en liten mulighet.
-Akkurat nå, hvis jeg gikk inn alene, jeg… -Negativ.
Den bedre planen involverer alle tre. Du gikk med på det.
Akkurat. Beklager. Fortsett som planlagt.
Over.
Men vent på meg hvis dere trenger meg, og samtidig må dere få litt rom.
-Han er bare bekymret. -Tar du hans side?
Foreldrene mine er gode mennesker.
De forstår ikke spillet, men de er hyggelige.
Er de interesserte i livet mitt? Noen ganger aner jeg ikke.
De spør ikke om ting. De prøver ikke.
Faren din prøver.
Han er interessert.
Se. Lastebil er på vei.
Tiden er inne.
Vi ses på den andre siden.
Og du får 40 prosent rabatt i Edmund opphørssalg.
Kom inn og finn store besparelser
på sesongens heteste varer bare på…
Beklager at jeg mistet besinnelsen.
Jeg forstår.
Gjør du?
Selvsagt.
-Du kan. -Nei, jeg kan ikke.
Jeg kan ikke. Hun knekker meg, Sofia.
Ok, pust dypt. Vi må prøve.
Vel, jeg ringte kusinen min
og hun kjører deg til bestemmelsesstedet.
Det er fantastisk. Takk.
Til reisen, rugbrod?
Dette er en triumf.
Den varmer sjelen min. Takk.
Vel... noe mer?
Du har gjort nok. Du er en engel sendt fra himmelen.
Ja.
-Vel. -Takk.
Constance, går det bra?
Vel, det er én ting som plager meg.
Jeg vet ikke nok om Boatwright.
Kan du fortelle meg alt mens vi venter på skyssen?
Hvor skal jeg begynne?
Hun er inne.
Hun er svært modig.
Og en god venn.
-Hør her, det jeg sa tidligere... -Det går bra.
Jeg ville bare ha deg tilbake.
Og nå som det har skjedd...
Jeg er så vant til å gjøre ting alene.
Jeg vet ikke. Det er så forvirrende.
Jeg er også forvirret.
Jeg elsker deg som du er.
Vi finner systemet vårt. Det er det vi gjør.
Vi fikser ting.
Rhonda.
-Reyni!. -Milligan.
-Hvor er de andre? -Martina er inne.
Vi trodde de andre var med deg.
Ikke vær redd, Ms. Perumal er fryktløs. Hun er forberedt på alt.
Alle visste nøyaktig hvor de skulle dra. Vi ser dem snart.
Så vi overmattet oppløsningen, tilsatte tørris i kjølevæsken,
og stort sett redefinerte moderne termisk ekstraksjon.
Jøss, Boatwright høres flott ut.
Ja, ikke sant?
Takk for at du delte, Sticky.
Vent. Kalte du meg "Sticky"?
Selvsagt. Det er navnet ditt, dummen.
Ok. Noe er definitivt galt.
Livet ditt vil blomstre til sitt fulle potensial. Fylt...
-med uhemmet glede. -Curtain.
Fant deg.
Ikke. Huset er omringet. Dine verter er arrestert.
Min fiaskoen på instituttet knuste meg som mann.
Det har tatt meg lang tid å bygge opp selvtilliten.
Å vite i mitt hjerte at jeg kan sikre en omkrets
slik jeg har gjort i dag.
Så mange herlige detaljer.
Takk.
Ok. På tide å dra.
Jeg ble fortalt at du trengte meg snarest.
Ja. Jeg har et viktig spørsmål.
Hva sa løven da han så elefantene
komme over åsen?
Elefantene kommer over åsen."
Ja!
Visste at du husket det.
Rektor Chiu elsket elefantvitser.
Ja, det gjorde hun.
Er det alt?
Nei, det er ikke alt.
Det er alt.
Det tok meg tid før jeg innså det,
men det du har gitt oss her er dyrebart.
Noe vi ikke har hatt på flere tiår.
Tid. Tid med hverandre.
Så, takk. Tusen takk.
Bare hyggelig.
Nå. La oss ikke kaste bort gaven. La oss drikke te.
Denne føniks-oolongen vil forandre deg.
Jeg takker ja til invitasjonen.
Vær så god og sitt.
Jeg har også et annet spørsmål til deg.
Hva sa løven da han så elefantene
komme over åsen med solbriller?
Jeg vet ikke.
Ingenting. Han kjente dem ikke igjen.
Den var bra.
Hun kom til hovedporten. Ba om å få treffe dere to.
Hallo, Crowe. Gratulerer.
Du ble med i en eksklusiv forræderliste.
-Da du forrådte oss. -Det er derfor jeg er her.
-For å si unnskyld. -Til Dr. Curtain?
Kan ikke treffe deg. Ekstremt opptatt.
Nei. Til dere.
Dere risikerte omdømmet ved å anbefale meg til instituttet,
og jeg kastet bort alt. For hva?
Jeg har båret på denne...skylden.
Jeg vil fortjene deres tilgivelse.
Er du her for å gjøre det godt igjen?
Eller søker du et skjulested?
FALSK BENKEVARMER STJELER TEAM-VAREBIL
Jeg frykter ikke litt tid.
Jeg frykter for sjelen min.
Jo. Du ser trist ut.
-Ingen må være slik. -Ikke når det er så mye lykke.
Vi tilgir deg.
Sånn, ja.
Vent her. Det er mange skjemaer for ny-initiering.
Mr. Benedict, Nummer to og Ms. Perumal er her.
Det går rykter om at andre folk er i varetekt.
To barn, hvis beskrivelser ligner mannskapet vårt.
-Det er alt jeg har. -Bra jobbet, Martina.
-Kom igjen. -Her må jeg forlate deg.
Hele lastebil-greia er en forbrytelse.
Må ta den tilbake før det utarter seg.
Imponerende arbeid. Hvis du noensinne trenger en jobb...
Du klarer dette.
Vi ses senere, venner.
Kom igjen.
Du er for lett, Nicholas.
Jeg har tonnevis med ordspill.
Da så.
Det er et undervurdert talent, ordspillkonstruksjon.
Det er faktisk ganske komplisert. Hallo.
Nytrukket te.
Takk.
Enda en av dine avhandlinger.
Det er mer en teori.
Det er bare 1 500 ord.
Godt å ha deg her.
Er det?
Takk.
Nå.
Så mye tid har gått tapt mellom oss.
For nye minner.
Vent.
En klype sukker gjør den til den perfekte slurken.
Hva er det nå?
-Ja? -Hallo, Mrs. To.
Nummer to. Hva vil du?
Jeg trenger noen å snakke med.
Hva enn som er galt, vil det nok gå bra.
Du har rett.
Alt ordner seg.
Tekst: Katrin Magnussen